[звъни на часовник]
[тиктака]
[въздишка]
[клаксона]
[неясни гласове]
Шшт!
[звук от стъпки]
[плашещ звук]
[Тереза] Върви, Пиетро.
[Ема] Роуз.
Роза, ела, моля те, ела. да вървим
хайде де!
[меко] Давай!
[звънец]
[тиктака]
[Надя] Пиетро, ​​звъннаха.
[чукат]
[Надя] Пиетро?
[тиктака]
[отваряне на врата]
[Надя] Ето ги!
Колко сме красиви! О, мамо!
Искаш ли да ми дадеш раницата?
[Ема] Казахте сбогом на баба, а?
Ха, любов? Какви цветове имаш тук?
Нека да видя малко.
- [Ема] Къде е дядо? - [Надя] Той учи.
Сега идва. Нека го оставим да учи още малко и тогава...
- Чудеса! - [Надя] Ето го дядо.
Ела при дядо.
как върви
Страхуваш ли се, че ще те гъделичкам?
ела тук! ела тук!
[смях]
[Пиетро] Сега ти си всичко мое.
вече не съществувам!
- Здрасти. - Здрасти.
- [Питър] Как си? - Да те глобя?
[Питър] Добре.
[Питър] Моят имот тук, нали?
Ето го чудовището, което те изяжда!
[зъл смях]
[смях]
Ще те гъделичкам лудо!
Гъделичкам ви и двамата като луд!
Ще хапнеш ли с нас?
Не, трябва да ходя на работа. Ще се видим директно тази вечер.
Има ли караница?
Не знам, работя на нещо за татко.
- Нещо за татко? - да
какво?
Трябва да го реша.
Мистериозен си, а?
[звънят камбани]
[рев на хеликоптер]
[неясни гласове]
Няма училищен закон по който той не е казал думата си.
Винаги се изразяваше.
Къщата ни гъмжеше от студенти който идваше и се връщаше да му благодари.
- И да го питам как е. - Знам, Ема.
Сега ще видя какво мога да направя със списъка.
Баща ми не трябва да попада в списъка с останалите, но трябва да получи наградата.
- не - Здравей, Луиза.
Не, не мога да гарантирам това.
И тогава, ако някой ми каже Vella днес, аз...
- Здрасти. - Мисля за теб, не за Пиетро.
Знаеш колко много се боря, ако съм сигурен да си на страната на разума, нали?
Да знам.
Трябва да се изправим пред безкрайна полемика, и накрая се предаваш.
Смятам, че Пиетро не отговаря на изискванията.
Има критерии да бъдат уважавани от кандидатите,
и не съм ги писал аз.
- Сега ще ти ги предам, става ли? - Виждаме.
- Абсолютно. Ти ли ми ги предаде? - да
[Ема] Тук на практика...
- По това време? - Луиза, една минута и той е тук.
- Хайде, трябва да започваме. - Давам зелена светлина!
Ето, отговаря на всички изисквания.
преди всичко,
„Изявен студент, който може да дойде в случай на награждаване да го похваля“.
Тереза ​​Куадраро казва ли ти нещо?
- Тереза ​​Куадраро, ученият? - да
- Но тя една от вашите ученички ли беше? - Той достатъчно известен ли е?
Да, номинирахме я преди две години като рицар на републиката,
но той учтиво отклони поканата.
Не е бил в Италия от много години. Мислиш ли, че би приел?
- Е? - Всички уважаваха баща ми.
Всеки би направил всичко за него.
добре.
[човек] Господа, можете да седнете.
Президентът на републиката.
[аплодисменти]
[неразбираем глас]
Добър ден на всички.
Със сигурност сте наблюдавали много внимателно...
- [меко] Трябва ли да говоря с него? - [Президент] ...последните събития...
[недоловим глас] Не.
[Президент] ...който свидетелства, труден проход за страната
което обаче допринесе да хвърли още повече светлина
основна характеристика.
Способност за реагиране на трудности
обединени с голямо спокойствие и с голяма решителност.
Вярност към конституционните разпоредби,
и уважение към ролята на страната основателка на Европейската общност,
са и ще бъдат, пистите, на които възстановяването на страната ни ще започне.
Цялата страна се обедини, от север до юг, ще знае как да запретне ръкави
ще може да отговори по подходящ начин на предизвикателствата, пред които ще се изправим
преди всичко, той ще може да изпълнява ангажименти отколкото на международно ниво...
[Ема] „Уважаеми професор Куадраро,
Надявам се фамилното име да ви говори нещо за да прочетете този имейл,
без намръщеното изражение на този, който мисли,
„Но кой е това? Какво иска?“
Вместо това в Италия
никой не можеше да си позволи че не знам коя е тя.
Но въпреки това,
Имам наглост да я помолите за ценна услуга
от името на лице когото познаваш много добре, баща ми.
Човекът, който ме доведе до мястото, където съм.
Той ме отгледа с обич, с пример
показва ми какво е добър човек.
Пиетро Вела.
Знам, че си в Бостън,
Познавам неговите ангажименти и величие от резултатите от неговата работа
те биха могли законно да му попречат.
Но ще обясня,
баща ми можеше да получи важна награда.
на любовта,
не си първият, нито последният, да си бил влюбен в живота.
Пет хиляди години литература,
идват да ни посрещнат, подават ни ръка, когато говорим за любов.
Поетите са хора като нас,
които се опитаха да опишат, с други думи,
това силно и странно нещо.
Точно така това, което се опитваме да направим сега.
Какво наистина чувстваш? когато казваш, че обичаш.
Ако се замислите всъщност, изпитват различни чувства,
различни.
[бръмча]
Какво е? Абсурдни неща ли говоря?
[припокриващи се гласове]
Ако се замислите, гняв, негодувание, завист,
това са все неща, които те карат да разбереш че си влюбен.
[Питър] Обърни го.
- [момиче 1] Страх... - [момче 1] Имам любов!
- [Тереза] Страх. Аз също. - [момче 2] Любов.
- [Пиетро] Поезията е конкретно нещо. - Страх?
[момиче 3] Ти, любов? тръгвай!
[момиче 4] Да, любов.
Да видим какво си родила.
По това време. "Когато обичам, винаги съм ядосан."
[смях]
[момиче 5] Кой е това?
[Питър] Кара те да се смееш, че казаха: „Ядосан“.
„Имам желание, правя абсурдни неща, Забравям всичко."
Като теб, когато те разпитвам. Всички сте влюбени!
[припокриващи се гласове]
"За щастие никога не съм обичал, любовта е гадна."
наистина!
"Никога не е равно, винаги е поразително."
Кой е написал това?
[бръмча]
Добре.
Професор, но днес не трябваше ли да имаме нормален урок?
Бел, какво е това тук? Вие от министерството ли сте?
[смях]
Това е нормален урок.
И така, сега да видим какво научихме.
Така Кампана е щастлив.
„Любов и страх“.
добре ли По това време…
Нека се опитаме да разберем каква е връзката между тези две големи теми.
Quadraro, искаш ли да добавиш нещо?
Не, професоре, Всичко това ми изглежда много хубаво.
А, добре.
[Тереза] „Скъпа Ема, Имам впечатлението, че я познавам от години.
Въпреки че баща му говореше с мен от нея само веднъж,
когато беше още дете.
Радвам се, че се сети за мен, но наистина не знам какво да отговоря.
защото се запознах много интересни хора в живота ми,
но Пиетро Вела, моят професор в крайградска гимназия
той е единственият мъж, когото съм обичала,
и това, все още днес Изглежда продължавам да обичам."
[клаксона]
[Пиетро] Куадраро.
искаш ли превоз Къде отиваш, у дома?
- Ела ти. - [Тереза] Не, благодаря.
ще те заведа…
Така че ще се видим утре.
[Питър] Свинска кожа!
- Какво правим? - [Звъни] Не, не мога!
- Имам въпроса на Греко по-късно. - [Пиетро] Куадраро.
[бръмча]
Куадраро, моля те, ела.
Освен това остава само четвърт час.
Но бих искал да знам дали Греко,
вие си позволявате да правите същите неща какво правиш с мен
[момиче 1] Професоре, ще ви помогна.
Невероятно е!
Благодаря ти, Quadraro, защото иначе няма да можеш да се измъкнеш от тук.
[момиче 2] Отиваме да прегледаме навън.
- [момиче 3] Довиждане. - Всичко наред ли е?
Защо искаше да ме изпрати до вкъщи вчера?
Стори ми се някак хубаво.
Не е вярно.
Каква е истината тогава, извинете?
Още не сме стигнали с програмата към истината.
Куадраро, да зададем ли този въпрос?
Кажи ми нещо, хайде.
За какво искаме да говорим?
Хм...
Poena cullei?
Наказанието за уволнение, давай.
Това беше наказанието, запазено за отцеубийци.
Осъденият беше затворен вътре в чанта,
след като е бичуван с кървави пръчки,
и след като си сложил вълча глава, или вълча утроба.
- О, да? - да
И това ми се стори особено увлекателно.
Знаех го.
Беше затворен в чувала с четири животни,
маймуна, куче, петел и усойница.
Всяко животно имаше различно значение.
Петелът напр. се смяташе за най-свирепото животно,
и се смяташе, че той яде усойници,
следователно трябваше да се създаде някакъв вид в чувала на верига от убийства.
Кучето беше разгледано най-неверното животно.
Маймуната беше вид карикатура на човешкото същество.
Вместо това усойницата, според мен, това е най-интересното.
Тогава е необикновено, говорим за тези животни
едва след 2 век от н.е. следователно след убийството
- На Цезар... - Добре, Куадраро, хайде. благодаря
Винаги е удоволствие.
Поне да вдигнем малко средното за класа
[бръмча]
[неясни гласове]
Хайде, но те повишиха, нали?
[момиче 1] Хайде, ще спреш ли Микеле?
- Как мина при теб, добре? - Само 45.
- Хайде де! - Поне не ме видяха.
Точно.
И така, Куадраро.
- професоре. - Изглежда, че е минало добре.
Така изглежда.
чуй ме
Тя, със способностите, които има, той може да прави каквото си иска.
- Може би, професоре. - Ако помниш!
Благодарение на нея. благодаря за всичко на което ни научи.
- Честит празник. - Тя също, наистина.
Довиждане професоре, отивам да ви кажа здравей.
[Питър] Така че, момчета, Решихте ли какво ще правите в университета?
[смях]
[Пиетро] Колко инженерни?
- [Тереза] Здравей. - [Питър] Колко?
[момиче 2] Щастлива ли си?
- Вие също ли сте Инженеринг? - [момиче 3] Аз съм Философия.
- Философия? - [момче 1] Философия.
Куадраро.
- професоре. - [заедно] Хей! добре!
- Ще правиш математика, нали? - Да и…
- А тя? - Аз?
Но в момента съм доволен от Letters.
Ще го направя още няколко години и ще видим.
[смях]
[Питър] Както и да е, момчета, каквото и да избереш е добре,
винаги имаш възможност да се промениш.
Опитайте се да правите това, което ви кара да се чувствате добре, опитайте се да бъдете щастливи.
Междувременно отидете на почивка и си починете.
Тогава ще мислим за това. добре ли Добре си се постарал!
[заедно] Благодаря ви, професоре.
благодарение на теб
Добре, отивам.
- [заедно] Здравейте! - Здравейте всички
- [заедно] Здравейте! - [Тереза] Здравей!
- Здрасти. - [Пиетро] Весели празници.
- На нея също. - [момиче 4] Весели празници.
[момче 2] Аплодисменти за професора!
[аплодисменти и възгласи]
[заедно] Вела!
[наздраве]
[звънец звъни]
[момиче] Дворец!
- [момче] Все още е тук! - [момиче] Кой можеш да видиш!
Как си пораснал!
- Връщате ли се на местопрестъплението? - Да отидем при професора.
[Палас] Добре, чао.
- Разбира се, че са малки! - да
да
не! Със сигурност сме по-красиви, по-готини.
- да - [Звъни] Възможно ли е?
[заедно] Добро утро!
- [Розово] Добро утро. - Хей!
[Звъни] Как върви?
- По това време? - Всичко наред ли е?
- как си - Какво удоволствие! Вижте кой се появява отново!
[смях]
[Питър] И така, контактуваш с всички.
- да - [Пиетро] Другите?
Франчешелли записва медицина, и Гераци прави физиотерапия.
- Ах! виждаш ли - [Розово] Да.
А Куадраро? Не ми каза за нея.
Мисля, че той сгреши за нея.
Тя не дойде, професоре.
Тя е сервитьорка.
[момиче] Колкото по-блестящи са, толкова по-лоши са.
Cotenna вече е построил колата.
Да, но го плащам на вноски. Имам постоянна работа.
Тогава, ако не беше тя, кой знае по това време...
хайде де!
Съжалявам, разкажете ми малко повече за Quadraro.
[заедно] Ех!
[Розово] Загубено е.
[момче] Да.
- Здрасти. - По това време?
какво правиш тук
Ех, свърших...
как върви
добре.
Всички дойдоха да ме посетят, по-малко от теб. Ти изчезна.
Затова казах: „Ще отида“.
- Добре си се справил. - Тереза.
Ако господинът иска да яде, тук има място.
[Пиетро] Благодаря ви много.
- Сега познат ли ми викаш? - Вече не си ми професор, нали?
искаш ли да хапнеш нещо
В действителност бях преминал да си поговорим.
имаш ли малко време
Не знам, защото ми отива малко дъх във врата ми.
- Имам предвид след работно време. - Особено след работно време.
- Добре, тогава си тръгвам. - Не, каквото и да е.
- Остани. - Какъв е специалитетът на къщата?
Аз съм домашният специалитет.
[смях]
- Свободен ли е? - [човек] Няма за какво.
- благодаря ви - [човек] Добър вечер.
- [мъж] Добре дошъл. - Хиляди благодарности.
- Можете ли да ни донесете сметката, моля? - да
[неразбираемо]
безплатно?
И дъщерята, която имаше грип, и жена му, която му се кара.
[смях]
- По това време? - По това време.
Сега можеш да ми кажеш най-накрая, какво правиш в рибния ресторант?
забавно е
Но университетът?
какво знаеш
Знам, че щеше да си най-добрият.
И те ми казаха, че е минала година че вече не често. истински?
Знаеш, че лесно се отегчавам, нали?
Дори сега ми е скучно, защото си на път да изнесеш скучна реч.
Ти беше най-добрият.
Ти беше този, който ни принуди да бъдем добри.
Какво означава? Какво означава?
Как бих могъл да те принудя да бъдеш добър?
Ти ни обичаше.
Не ми изглежда нещо сериозно. Какво има, извинете?
За другите нищо.
Освен че с мен, влагаш и малко любов в него...
и не бях свикнал.
бира?
здраве.
Какво е?
Знаете го…
което не беше редно да желаеш някой на моята възраст, нали?
- В какъв смисъл? - Не бяхме равни.
[нервен смях]
Искреност?
а? Две минути.
окей И така, ръка на сърцето.
Исках те.
Никога обаче не съм бил двусмислен.
Винаги съм се отнасял към всички като към равни.
Какво значи.
Никога не съм бил двусмислен с теб.
Писма мами, и математиката казва истината.
Благодаря ви, професоре.
И благодаря, че не ми остави бакшиш, Щях да се почувствам малко неудобно.
Обещай ми, че ще мислиш за това в университета?
Навреме сте да се върнете.
Имате цялото време, което искате.
Сега продължете обиколката на бивши ученици?
Хайде, моля те.
[въздишка]
Но вие тук ли живеете?
- Там отзад. - Собствена къща и магазин.
Бях доволен.
[туп]
[смях]
Той падна, шшт! На кого му пука!
Чакай, само момент.
- Дай ми две минути. - Да, добре.
Две минути.
извинете ме
[шум]
Шшт!
неща?
- А? - Не знам, нищо.
Като нищо? Чувстваше се…
Не е като някой да се качва, нали?
не
[Тереза] Съжалявам, ужасно е, знам.
Но тогава всичко е по-забавно.
[стенове]
- [Тереза] Добро утро. - [Питър] Хей.
Добре че се събуди! Иначе рискувах да не те поздравя.
трябва да си вървя.
Кафето е готово.
И тогава ти направих диаграма, тази сутрин, за да се възстанови.
Така че се явявате на изпит след изпит.
Имаш цялото време, ден след ден, всеки изпит.
Междувременно за първата сесия.
Имате цялата къща за себе си.
Сложих книгите за теб, и всичко необходимо.
[Тереза ​​пее]
разбра ли? ако работиш, последователно, бавно, бавно...
[Тереза ​​пее]
ти...
добре
[Тереза ​​продължава да пее]
Отделете време, закусете, прави каквото искаш, стига да учиш.
Малко по малко, и ще видите, че всичко е лесно.
[силно] Разбираш ли?
[смях]
хайде
[Тереза ​​продължава да пее]
[отваряне на врата]
[въздишка]
О, но!
Не те ли устройваха моите малки планове?
Личи си, че пишеш писма.
[Питър се смее]
[Тереза ​​се смее]
[Пиетро хърка]
[Тереза] Идвам, извинете ме!
[Питър] Какъв е проблемът?
- Всичко ли взе? - [Тереза] Да, мисля, че е последното.
[Питър] Дай ми.
Аз ще се погрижа за това.
- Извинете ме само за момент. - да
[неразбираеми гласове]
Ето ме!
[викове на радост и смях]
[Марчело] Без образование.
Не се представихме.
- Здрасти. - Марчело.
Хубава. Петър.
Знаете ли, че тя е сираче?
Да и аз загубих родители като момче...
Знаете също, че ги отнемате независимост, нали?
Мисля, че ако продължи да учи, може да го има...
Ще пуснеш ли ръката ми, моля?
извинете...
Благодаря и на двамата за това сълзлив момент, хайде, хайде!
- Извинявай, нарани ме! - [Тереза] Хайде, да вървим.
- Боли ме, притиска ме... - Върви, върви…
[Питър мърмори]
Само защото ми каза, че те уважава, и тя никога не уважава никого.
- Не е нужно да ми даваш разрешение, нали знаеш. - [Марчело] Знам, любов. ЗДРАВЕЙ!
[неясни гласове]
[неясен глас]
Знам как са ги заловили еднорози през Средновековието.
На практика изпратиха момичето в гората и си помислиха
че еднорогът ще бъде привлечен от нейната девственост.
Готино, нали?
Еднорогът.
ти искаш
[бръмча]
С тази кафява вратовръзка!
- О, Боже, не тази вратовръзка! - Но той те погледна еднопосочно!
Да, беше много лошо.
- Какво има? - Чакай ме малко.
Има някои хора, които познавам.
- [жена] Но това е Пиетро! Петър? - Но защо?
- ЗДРАВЕЙ! - Добър вечер!
- [Питър] Хей! - Питър!
- Хей! - [заедно] Здравейте!
- По това време? извинете ме - Отиди и кажи здравей, нали?
тръгвай!
[жена] Добър вечер.
- Добър вечер. - Как върви?
добре.
- [Тереза] Здравей. - [заедно] Здравейте.
- [Питър] И така? - [човек] На път сме да вечеряме.
- [жена] Как си? - Ами всичко е наред.
Аз съм с бивш ученик който току що е завършил.
[заедно] Поздравления, най-добри пожелания!
- Писма? - [Пиетро] Не, математика.
- [човек] Математика? - Да, освен всичко друго, математик...
След това, за много кратко време, с...
Накратко, кажете го.
[човек] Сложно?
[Пиетро заеква] Да...
Освен всичко друго, за много кратко време.
Той постави теорията за... Как се казва дипломната работа, която направихте?
- Теорията на възлите. - Теорията на възлите. От…
Това е клон на топологията.
Друга геометрия на справедливостта.
[Джована] Ще бъде много трудно!
Да, има възли от криви, преплетени в пространството.
- Накратко, нещо много далечно от нас! - [жена] Наистина!
Момчета, хайде, ще ви дам да ядете, така че да отидем да празнуваме.
- [човек] Добре. - [жена] Добър вечер и най-добри пожелания отново.
- [Пиетро] Благодаря ви. по-късно. - Не, вместо това мисля да останем тук.
- [Питър] Това е? - Искаш приятелите ти да ме харесват.
- В какъв смисъл, извинете? - Аз не съм твоето обучено куче.
Здравейте, аз съм Тереза.
- Джоана. - [Тереза] Здравей, Джована.
Не ми пука от това, което има между теб и Джована.
не
Кълна се, не ме интересува дали се чукаш.
Наистина.
Единственото, което ме боли е ако те е срам да си с мен.
Не, съжалявам!
Това бивш студент ли е вече две години спи в леглото си.
Джована, не ти се сърдя.
Чао, Пиетро, ​​ще се видим у дома.
- [мъж] Хайде да вечеряме. - [жени] Здравейте.
Мисля, че не го правим!
Можете ли да ми обясните какво правите?
Можете ли да ми кажете от какво се страхувате?
Страхувахте ли се от мен? от тях?
Ние сме свободни хора.
Ти си свободен човек, и аз съм.
Можем да измислим нови правила, Пиетро.
Обичаш ме, обичам те, нека се любим.
Мразиш ме добро утро любов, лека нощ, любов.
Всичко е красиво, Просто искам повече от това.
Добре.
- Правилно. - Всичко ли си казваме?
Нека си кажем всичко.
- Наистина ли всичко? - Да, всичко.
искаш ли да започнеш
Да си кажем нещо че никога не сме казали на никого?
Какво означава?
Тайна.
- Защо, имаш ли тайна? - Да, а ти?
Как, да?
а ти
- Аз не. - Това е да.
какво? Кой ти каза?
готови ли сте
Това толкова ли е лошо?
Но без глупости, става ли?
Сериозно е, Пиетро.
Хайде започвай ти.
[неразбираемо]
По това време?
Това е лошо нещо.
И така, мой ред е?
безопасно?
Знаеш, че няма да ти хареса, нали?
Знаеш ли, това е, за да ни свърже завинаги. аз съм готов
Според мен се прецакваме.
Както и да е.
[неразбираемо]
Така е.
извинете ме
Осъзнавате ли, че това нещо, Ако беше известно, щеше ли да те унищожи?
Но те обичам.
- Правя много. - Какво от това?
ела тук
Тереза?
[щракване на дръжката]
[бръмча]
[тежко дишане]
- Добро утро - Добро утро
добро утро
[кашлица]
[момче] Пропусна семинара за наркотиците, професоре.
добро утро
[студенти] Добро утро, професоре.
[Надя] Мислиш ли, че съм ограничена?
Мислиш, че нямаше да забележа!
И според вас ограничен човек, завършил е математика със 110 с отличие!
Но нямате представа за усилията какво трябва да се направи, за да...
О, съжалявам. Но на B ли са?
- Имаме час... - [момиче] На третия.
На третия! извинете!
Но нищо ли не ни казваш?
- Ти ли го написа? - да
Това е коментар на синдикалното изявление.
Много е добре. Съгласихте ли това със секцията?
Но не, какво споразумение!
Струваше ми се правилно посочвайте нещата.
Това е страхотно, трябва да го публикувате.
И кой ми го издава? Има две линии.
Имаше такива дребни неща.
благодаря
- Благодаря за първото. - Забрави за това.
Никога не съм те чувал така и си позволих...
- Какво правиш, ще отидем ли на бара? кафе? - да
Разбира се, училището, синдикатът, опреснителни курсове, но как да го направите?
Имам много свободно време.
И тогава наскоро излязох от връзка, така че имам още повече.
Беше ли важна история?
история.
ами ти Какво правиш в свободното си време? Можете ли да получите малко?
да
Уча във факултета по математика в Университета на Флоренция.
- Ах! - [жена] Няма за какво.
И...
как така
Безплатна работа.
Но съм се насочил към проучване, почти стигнах.
А, добре.
А живееш ли с някого или си сама? Ако мога да те попитам.
сгодена съм
- О - Откакто бях на 16.
Очевидно не със същия човек.
И най-накрая ще се женя.
хайде де!
През есента.
Колко завистливо!
за мен?
За него.
колко жалко
Мога да прочета статията ви,
на човек, който го е грижа на списание за училищни неща?
Да, разбира се.
- Но спортувате ли? - Но какъв е този въпрос?
Защото имаш мускулести ръце, за един по математика.
- Не. Как? - А?
- Изглеждат ми редовни. - Имаш хубави ръце.
Никой никога не ми беше казвал това.
Мускули малко.
Ех!
Ех! Ех...
[меко] Колко глупаво.
От време на време има по някоя глупост.
Глупавите неща са просто глупави.
Не ти ли харесва?
няма да ти кажа.
ммм...
Дори и в ухото ти?
[шум в далечината]
кой е там
[Питър] Хей.
Казах всичко на Карло.
Всичко, какво?
Всички.
Няма да се женя повече.
Приключихте ли с бившия си?
аз с него...
Не искам да бъда несправедлив към теб.
Все пак не искаш ли да се ожениш?
а?
Наистина ли свърши с бившия ти?
[рев на мотоциклет]
[Тереза] Пиетро Вела!
Още си жив, проклет да те вземе!
Ти се закле че ще ме обичаш завинаги
и след година вече си ме забравил?
Не те познах с тази качулка.
[нервен смях]
как си тогава
добре.
- Идваш ли? - Как? не
- Хайде влизай! - Не, зает съм.
Знам, че има ново нещо за вкъщи което прави луди заместители.
- Знам, но не мога. - Пет минути и тогава ще те заведа у дома.
- Тук е, хайде! - Добре, все пак пет минути.
- да - Ще заключа колата.
Нищо, обичайното.
Напоследък пиша статии за състоянието на училищата в Италия,
но е дребно нещо.
Представете си, ако не беше малко и ако не беше малко нещо.
И не искаш ли да ми кажеш нещо за себе си?
Ще има едно нещо.
- Друга дреболия? - Всъщност едно нещо.
И?
готови ли сте
Не тази неделя, следващия път ще се женя.
знаеш ли с кого
С Labaro, на математиката.
помниш ли я
Но наистина?
- Надя, да. - Наистина ли се жениш за Лабаро?
да
Избрахте по-старото ми копие.
- Но престани! - Винаги си харесвал математиката, а?
- Но какво? - Както и да е, и аз имам новини.
- Какво означава? - аз тръгвам.
къде отиваш
Имам чанта учи в Америка.
Ах!
Имах гадже, колега, който каза: "Или съм аз, или Америка."
Казах "Америка".
Добре си се справил.
Вие сте родени правилно с шибаната риза, ти!
Наистина си намерил идиот кой не разбра кой си?
Ще го завършиш ли, моля те?
Обичаш ли я, както обичаше мен?
Дори няма да ти отговоря.
- Спокоен ли си с нея? - Да, Тереза, много съм спокоен.
Ти не беше ли с мен?
Ще спреш ли, моля те?
- знаеш ли - Стига с тази история. стига!
професоре?
- Извинете. - Не, съжалявам.
- [момиче] Помниш ли ме? - Разбира се!
- Росела, нали? - да
Видях я и исках да й благодаря за съвета, който ми даде преди години.
Последвах го и се справих добре. така че...
- Определено. - благодаря ви
- [Пиетро] Благодаря, останах доволен. - Аз също.
- Хубави неща. Здравейте момчета - [Росела] Приятен ден!
Трябваше да отговоря...
Но какъв съвет й даде?
Какво, по дяволите, знам! Това вече е много Помня как се казваше!
Аз също вярвах, че ти си Бог.
Тогава ти ми каза, че не съществуваш.
Можеш ли да не вярваш на Бог?
Какво по дяволите казваш? не разбрах
- Какво, по дяволите, знам. - А, ето го.
Вие обаче имате много хубави качества.
Кой знае дали е Надя, късметлията.
Да се ​​надяваме!
Вярвам, че е така.
Моите пет минути свършиха ли?
Не, какво общо има това! Яде.
Забавлявайте се в Америка.
И ти си добър с Надя.
И не я изтощавай, както направи мен.
Но ако те обичах повече отколкото всичко друго в живота ми.
Да, повече от всичко!
Можеше да се справиш по-добре, знаеш ли?
- Можех да направя и по-лошо. - В това няма съмнение.
Бъдете добри.
Виж, аз също знам някои ужасни неща за теб,
което може да съсипе живота ви.
Но няма какво да губя.
Ако преобърнеш живота ми с главата надолу, Винаги падам на крака.
Не ти.
Добре.
здрасти
Бъдете внимателни.
- Здрасти. - Здрасти.
Обръщате внимание на себе си.
[задъхване]
не мога да го направя
Но какво?
Аз съм великденско яйце без изненада.
Изтекъл.
Вие заслужавате повече.
хайде
[меко] Хайде.
Днес, 15 март 1991 г., в 15.48 ч.
в Залата на честта на изкуствата и народни традиции,
упълномощени за тържеството сключване на брак с гражданска церемония.
В стая, отворена за обществеността, пред мен, Масимо Трибески,
Служител по гражданско състояние на Община Рим,
да даде разписката облечен в официална форма,
те лично се появиха,
Пиетро Вела, роден в Рим на 22 юли 1948 г.
и Надя Лабаро, роден в Рим на 17 януари 1951 г.
[меко] Какво е?
[officiant] И двамата жители в Рим…
Носът ви кърви.
- Къде? - Там.
[officiant] Представиха документа предписано по-долу и от прегледа на това...
- Имате ли носна кърпичка? - не
- Донесе ли го? - не
Извинете, имате ли носна кърпичка, моля?
Някой има ли носна кърпичка?
Там, благодаря.
извинете ме
- Ще ми отворите ли, моля? - да
[Питър] Съжалявам.
Чакай...
Добре, хайде, можеш ли?
- [Питър] Съжалявам. - [Надя] Има и други съпрузи.
[Питър] Съжалявам, също така, за да избегнете замърсяване, това е просто...
- [Надя] Няма за какво. - [Пиетро] Никога не се е случвало.
[officiant] Четох на булката и младоженеца членове 143…
[крещи]
[официент] ... и членове 144 и 147 от Гражданския кодекс.
И така, попитах младоженеца,
ако възнамерява да те вземе за жена, Надя Лабаро присъства тук,
и на тази, ако възнамерява да вземе съпруга си, Пиетро Вела присъства тук...
Ема, хайде, движи се, хайде!
Мамо, защо ми взе бисквитките шоколад? Не ги харесвам!
Защото татко ги харесва.
Защо не получи и двете?
Когато печелите парите си, ще купите бисквитите, които искате. окей
[изсумтя]
върви
- Виждаш ли колко е красив татко? - Красавец!
- Сигурен ли си, че не е много? - не
- Изглежда, че ще ходя на сватба. - Не, изглежда, че отиваш в Министерството.
- Успех на татко. - [Ема] Успех.
- [Пиетро] Здравей, любов. - [Надя] Здравей.
[Пиетро] Здравей, скъпа.
[Надя] Доведи я, върви!
- [Ема] Но е тежък! - [Надя] Трябва да свикнеш.
[Itrò] Разговаряхме по телефона, нали? Аз съм Итро.
добро утро да
Тук сме.
Знаеш ли, тук в министерството,
искат да бъда заместник-секретар с вратовръзката, със сакото,
който говори официално...
Какво прекрасно място.
- харесва ли ти - Ех!
Така че, Питър, Представях си поредица от срещи
и малък том върху тезите ви...
[Питър кимва]
... че също става официалната позиция на министерството.
Ах! наистина ли
- Не знаех това. - Сега ти го казвам.
Скоро човек ще пристигне който си сътрудничи с нас, който знае всичко за вас.
Ама абсолютно всичко.
Ако направиш добро впечатление сега, добре, ако тя те харесва,
вашата кариера наистина може да се промени...
чуй ме
здрасти
Откъде да започнем?
добро утро
Тилде Пачини ни следва за публикации.
- [Питър] Здравей. - Здравей, удоволствие.
Много удоволствие. Пачини от Pacini Edizioni?
Да, Виталиано Пачини Едиторе е мой баща.
Понякога идвам да работя тук на министерството, които имат нужда.
честито! Аз съм голям фен на цялата редакционна линия,
особено училищните сериали, но и всичко останало.
не се обиждай но очаквах да е по-голям!
[смутен смях]
Възможно ли е да пиша малко като старец?
не! Просто не се случва често
за един млад човек да пише в училищните списания.
Няма нищо по-скучно. Освен това е и красив мъж.
Отпечатах всички неща тук за вас които тя публикува почти навсякъде.
Разделих ги по теми.
Всички мои неща? О, но!
[Тилда] Той не беше забелязал, за седем години работа?
Не, честно казано, трябва да кажа...
Според мен, с малко работа,
може да извади малко есе от сто страници. не?
да, да
[изсумтя]
[Тилда]Но наистина преподава това означава да оставите своя отпечатък
или вместо това може би трябва да помислим че трябва да създадем свободни граждани,
свободни да се еманципират и от нас?
Това е едно от отраженията в това есе от Пиетро Вела,
след това има много повече.
Дъщеря ви направи ли тази корица?
- [Питър] Да. - [Тилда]Тя е красива.
[Тилда]Преди дебата, Исках да задам въпрос.
Когато започна да преподава на какви принципи се основаваше вашата работа?
- Без принципи, трябва да кажа. - Тук!
- Трябва ли да вярваме? - Вярно е.
[смях на публиката]
[Тилда]Има въпрос. Искате ли микрофона?
[жена] Не, благодаря.
Колко близо наблюдава ли учениците си?
Опитвам се да оставя голяма свобода.
Мисля, че трябва да се чувстват свободни.
Очевидно е безплатно какво искам.
[смях и аплодисменти]
Не, в смисъл, че винаги има начини от…
Много го уважавам.
Защото е абсурдно скромен.
Аз също.
И ти уважаваш ли го?
Да, разбира се.
Или го обичаш?
Няма нужда да отговаряте.
Както и да е, тук е хубаво, нали? така и не дойдох.
сладък
- Все още? - [Питър] Тук сме!
[Тилда] Ах!
- ЗДРАВЕЙ! - [Итро] Идваме.
- [Питър] Тук долу е. - [Итро] Да.
Изхвърлете джойнта.
- [Тилда] Не оставаме дълго, нали? - не
Ако върви зле, да отидем да хапнем нещо...
- [Питър] Портата тук. - [Itrò] Да, зелената.
[Надя] В Рим аз съм учителят по математика в гимназията.
И тогава тичам до Флоренция в университета,
и аз ставам неплатен асистент и не е разпознат.
Големият професор е там от години кара ме да напиша тезата си.
Кара ме да го пиша и пренаписвам, Не знам защо го слушам.
[Itrò] Тогава защо го правиш?
благодаря
Защото предложи стипендия за изследване.
колко време
Помислете, че започнах отново да действа като преддверие преди няколко години.
И докато пишеше и ти пренаписа дипломната си работа,
Колко човека минаха покрай вас?
Добре, но ти знаеш този университет има времена...
Господи, колко хубаво е това вино! как се казва той
- Il Principe, an Amarone di Valpolicella. - [Надя] Принс.
Какъв срам!
Съжалявам, срам ме е.
- Ема! - Ема, слез долу!
Къде отиваш, извинявай?
- Остави я. - Ревнуваш ли?
Не, но остани на мястото си.
[Надя] Досадна си така, седнете.
- Ако ти се спи, да вървим. - Хайде, Ема.
Остави я на мира.
Веднага бих дошъл да живея тук.
- [Надя] Да? - Има спокойствие! добре е
- Къде живееш? - В центъра.
Хубаво е, но има голям трафик.
Тук дори не се усеща като в Рим.
Всъщност сме далеч от всичко.
Центърът е далеч от нас, съжалявам.
Преди всичко училищата в центъра са по-добри, за съжаление.
Тогава имате това малко момиченце който расте.
Трябва да й дадете правилните стимули.
[Пиетро] Стимулите в този квартал, Уверявам ви, че изобщо не липсват.
- Ние преподаваме тук от много години. - Има и много трудни хора.
[Пиетро] Има и много трудни хора,
но точно поради тази причина е стимулиращо, и по отношение на работата, която вършим.
Поне можете да оставите своя отпечатък.
Например, имаше бивш студент който искаше да напусне обучението си,
сега той е в MIT в Бостън.
- Тереза ​​Куадраро. може би... - да
И ти също иди в Америка, тъй като си толкова добър.
[Надя] Бих искала да сменя района.
- Както и да е... - [Надя] Веднага.
Имате три заплати между вас.
Пиетро няма да свърши работа утре към Министерството, нали Мариса?
- Разбира се, че не. - [Пиетро] Зависи дали се държа добре.
Няма как да не се държиш добре.
Има жена, която е готова на всичко само за да те държа прав.
Кой би бил?
събужда се!
любов.
[Тилда] Събуди се!
Ема, готова ли си да направиш татко чист?
Ема? Но толкова ли съм скучен?
- Тя заспа. - [Пиетро] Заспа ли?
- Мога ли да я заведа в леглото? - Надя, свали го...
- Не, заведи я в леглото. - Аз ще отида.
- Да го нося ли? - Да, татко ще се погрижи за това.
Тилде, съжалявам, не се притеснявай.
- Дарнит! Трябва да го нося! - Върви!
- Нека бъде. - [Тилда] Добре.
ти идваш
- Отивам за момент до тоалетната. - Определено.
Ще му покажеш ли банята?
- Мога ли? - Определено.
- Не, не пуша. - О
Но ако има повече вино, с желание.
Следващия път ще донеса три.
по-добре.
добре
Миризмата на сирената ми напомни за това когато бях малък.
Дядо ми беше пастор.
сардински.
Вярно е!
Но какво?
Съжалявам, не е за дядо ти.
Никога не се смея.
- Откъде беше дядо ти? - Той беше сардинец.
Той се прибра с тези caciottas и изпълни цялата кухня...
- О, Боже! гадно ми е! - О, Боже!
- Искаш ли вода? - не
извинете ме
[смях]
Ах, Луиз!
Но ти сложи книгата на Луиза на бюрото,
защото знаеш, че го открих и искаше да ми направиш добро впечатление?
Не, чета го. Между другото, също е много интересно.
[Тилда] Луиза е непоносима.
Като писателça va.
аз съм странен,
защото ако един автор има послание на света, не ми пука.
Ако вместо това има нещо от себе си това го отвращава, чудовище,
Ще дойда и ще го накарам да напише книга.
Писателите са рядкост които не се харесват.
- Определено. - По-добре да работя с вас професори.
[Пиетро]Скъпа Тереза, как си?
Как се живее в Америка?
Ще ви се стори странно да ме четете след толкова много години
но исках да ти кажа, че язовирът които изградихме заедно
за да пазим нашите нещастни тайни,
задържа.
Запазих твоя за себе си
защото много ме е грижа за твоята кариера.
И моя също.
Най-накрая и аз го правя Малки стъпки напред.
[Надя] Той няма да иска толкова много. Благодаря професоре!
[Питър] Тук!
Хайде, Ема.
[Надя] Има много поща!
Пощенска картичка на възпитаници,
покана за сватба, бивши ученици...
- Брак? - Мамо, боли ме корема.
Свързахте ли се отново с бившия си?
- Тереза ​​Куадраро, Бостън. - не
[Ема] Мамо, коремът ме боли.
Можеш ли да живееш един ден без мен?
Винаги се чувстваш зле, когато си с татко.
[Пиетро] Сега ще мине, ще видиш.
да тръгваме!
- [Ема] Стомахът ме боли. - [Питър] Да.
Сега отидете на училище и…
- Учителят не ни пуска до тоалетната. - …отидете до тоалетната.
[Ема] Той винаги се ядосва.
Той никога не ни пуска.
[Ема] Според мен, мисля, че си разменяме бележки.
Наистина, той се ядосва и не знам защо.
[Тереза]"Страхуваш се, а?"
[Ема] Наистина.
- [Питър] А? - [Ема] Наистина.
да
Татко, ще се върна ли в училището си утре?
Как, скъпа?
- Ще се върна ли утре в училището си? - Разбира се, че се връщаш в училището си.
Нека всички се надяваме.
Училището беше наводнено, ще го върнат утре,
и татко се връща към нормалните уроци.
[неразбираем глас]
[Питър] Какво става тук?
[меко] Той копира.
- [Питър] Какво? - Той копира.
Кой копира, любов?
Копираме ли?
Тук имаме шпиони. Копирайте поне добре.
Нека направим нещо.
[меко] Копирай добре.
Хей, да поиграем на игра?
а?
Нека играем тайната игра.
добре ли
Направи място за мен.
Ти помисли и ми кажи.
Виж, аз ще те контролирам и от тук.
Не бихте си помислили така, но все пак съм професор.
Обмисляли ли сте го внимателно?
[неразбираемо]
Ех...
[неразбираемо]
- [меко] Няма да кажа на никого. - А вашите?
- Моето какво? - Тайна.
О, разбира се.
[неразбираемо]
[звънец звъни]
Никога не е възможно,
че министерството има нужда от събрание да научи от нас това, което вече знае?
Дори без да се обаждате на срещи толкова разнородни и безсмислени.
Забравихме едно нещо тук
или не сте искали да разберете важно нещо, много просто.
Ако държавата дава на учителите скапана заплата
учителите трябва да върнат услугата с скапано представяне.
Точка!
[неразбираем глас]
[аплодисменти]
Мога ли?
[човек] Да, да, моля.
Благодаря ви.
Моите спътници и аз приключихме гимназия преди четири години,
и четем есето за което говорим днес.
Пиетро Вела беше един от нашите професори
и решихме, че е правилно да коментираме това, което прочетохме.
Но предпочитам да го оставя настрана за момент
и докладвайте нещо на ваш колега, професора, който го оспори,
може да изглежда много конкретно.
Професор Вела ни обичаше.
Той винаги е бил близо до нас,
когато не разбирахме темите му, когато не разбираме себе си.
И какво пише в книгата му е вярно и работи
защото педагогиката на обичта работи.
Проработи за нас, и продължава да работи след години.
Госпожице, не ни е мястото тук да обичаш или да ни накараш да обичаме
ние сме тук, за да преподаваме, ние сме професори!
Всъщност ще ви кажа повече.
Ако ме мразиш като ученик, Щастлив съм
защото това означава че си свърших работата добре.
Тоест, подгответе се за света.
[освирквания и несъгласие]
Извинете.
Но преподавайте, това не означава ли да оставите следа?
Защото професор Вела, Той остави следа в нас.
Тя за учениците си Остави ли белег?
Кажи ми, остави ли го?
Какво е престъплението да ни променят?
Какво е престъплението да ни накараш да станем какви сме днес, кажи ми!
[аплодисменти и възгласи]
Татко спечели днес.
Вие ли сте дъщерята на Вела?
да
Приличаш на мен, знаеш ли?
Казах, когато превключиш на игра, първо поставете първия обратно.
- [Питър] Хей. - [Надя] Хей.
По това време?
[Питър] Как мина?
Как мина с професора?
хей
Но какво стана?
нищо
Ти не си единствената да имаш труден ден!
Ема не отиде на училище днес, защото беше наводнен.
- Тя трябваше да остане с мен цял ден. - Дори един ден в месеца, можете да го направите.
[Питър] Какво, извинете?
какво?
Винаги казваш че с министерството само глупости правите.
Правете по-малко и прекарвайте повече време с дъщеря си.
Първо, аз с дъщеря ми изглежда че имам достатъчно време.
Особено точно сега че правя толкова важни неща,
глупости ли го наричаш
Мога да го нарека глупост, с преднамерена скромност.
Но е ясно, че не са,
иначе министерството той не би застанал зад това нещо.
Глупости ще бъдат това, което правите във Флоренция или къде, по дяволите, ще правиш тези неща!
о!
Ти ме нарани!
Ох!
Ема!
[меко] Ела тук.
ела тук
Спри!
[Ема крещи]
Тук е хубаво, а?
- Да, така? - Въздухът е хубав.
Ех
Какво от това?
Вчера отидох при професора.
Най-накрая, след два месеца, той ми дава аудиенция.
Мислех, че е прочел работата ми, но когато влязох в стаята,
той ми казва: „Колко сме сладки днес! Елате да видим заедно."
И аз заобиколих бюрото да види тезата, която беше на негова страна.
И когато се приближавам, той ме прегръща с ръка,
и се облегна малко назад.
И, разбира се, си тръгнах, защото това беше абсурдна ситуация.
И той не каза нищо.
Не е като да е направил нещо, за да се извини, за да ме накараш да се върна,
но той ме пусна.
какво? Как той...
Приключих с университета.
Очевидно не за това, което направи, защото беше идиот.
Не ме интересува, той не ме е унижил.
Но си помислих...
че ако бях добър,
ако той наистина вярваше в мен, той не би го направил.
Приеми всичко.
Консултациите, статиите, сътрудничествата.
Няма нищо лошо в това, ако сте добре с това.
При мен така мина, няма значение.
Нека се уверим, че в този живот, ти си този, който прави интересни неща.
Това е нашият нов дом.
- Ела ти! - [Питър] А?
да тръгваме!
Вижте, ето я градината.
Хайде, ела и виж!
Това е входът.
[бръмча]
[Надя] Все още го помниш този професор, а?
[Пиетро] Разбира се, те нямат Алцхаймер.
[момче] Ако не беше той, Не говорех толкова добре италиански.
Тогава трябваше да опитам малко повече!
Той ти казва, че те обича.
Но те ме познават!
да
аз знам След училище си помислихме да основа клуба на вдовиците Вела.
Вдовиците Вела?
- Вдовиците Вела. - [Надя] Знаехте ли това?
- Бях чувал слухове. - О, да?
Знаехме, че ще стане известен.
- Статията заПанорама е красива! - [Пиетро] Помниш ли изкуството...
- Коя статия? - Защо, излезе ли?
- [заедно] Да. - [Питър] Ах!
[момиче 1] Дадох ти го.
Не помниш ли, преди месец, който ме интервюира...
Да, всъщност се чудех защо още не е излязло.
- Мислех, че няма да излезе повече. - Мога ли да видя?
- Този тук. - [Надя] Благодаря ви.
Но колко красиво! по дяволите!
Дори на снимката Панорамата. е важна
- Да, красива е. - Колко прекрасно!
Колко добър е вашият професор!
[звук на удивление]
Ти не знаеше че сте били на същия номер?
Как разбрах, извинете?
[Надя] Четири страници!
- [момиче 2] Тя твоя ученичка ли беше? - Да, нашите.
- Познавате ли я? - [момче] Да.
- [Надя] Пиетро, ​​можеш ли да ми помогнеш? извинете ме - [Пиетро] Заслугата е на него.
- Определено. - Моля ви.
Ела тук за момент.
Тя беше негов учител на математиката! извинете ме
- [Питър] Какво става? - забравих...
- Какво има? - Не сте ли гледали Панорама?
Не, защо?
какво?
Не си го прикрил много добре.
- Мога ли да обясня? - Но какво искаш да обясниш?
Не сме в час.
Мислеше, че ще ревнувам и щях ли да се държа на луд?
Че бих искал да съм там във вестника с теб?
- Щеше да е нормално. - Не!
Аз съм зряла жена!
И ние сме двойка.
а?
Хайде, ние сме семейство!
- Нямате нищо против? - не
- Беше съвпадение. - Да се ​​върнем на вашите ученици, хайде.
- Извинете. - Хайде, и да себе си.
[Надя] Хайде, сънувах!
[Питър] А, да, нали?
Върни се да спиш, хайде.
[смях]
[Надя] И какво стана?
грях, И аз с удоволствие бих дошъл в Торино.
- ЗДРАВЕЙ! - [Тилда] Ето ги! ЗДРАВЕЙ!
- как си - Добре благодаря.
ЗДРАВЕЙ!
- Как върви? - [Ема] Обичам те.
- Ето ни. - И аз те обичам.
Но ти си облечена по същия начин!
[смях]
- Здравей любов. - [Надя] Здравей.
Здравей, вредител.
ЗДРАВЕЙ!
- [Надя] Приятно пътуване! - Другия път ела с нас.
[Надя] Да, абсолютно!
[Ема] Той иска да пътува с теб!
- [Пиетро] Ех, благодаря! - [Надя] Не! извинете ме
- ЗДРАВЕЙ! - [Надя] Здравейте!
- Здравей, Ема! - [Питър] Здравей!
- [Надя] Здравейте! - Дори опашката казва здравей!
да вървим
- [жена] Документите. - благодаря ви
- Ето я. - благодаря ви
в коя стая си
Същият план.
добре
[Тилда] Хубаво е да си далеч от дома.
Какво е?
Малко ме притеснява, че знаеш всичко за мен!
Говоря за това през цялото пътуване.
Знаеш всички най-интимни неща, моите предпочитания...
Ако бяхме спали заедно пет години, ще знаете много по-малко.
И все още не знам нищо за теб, нищо не ми каза.
И какво искате да знаете? какво да ти кажа
а?
Но ти?
какво?
Искаш ли да ми кажеш повече?
Сега има дебат.
[аплодисменти]
[водещ]Уважаеми господа, добър вечер.
Мисля, че всички знаете Професор Пиетро Вела,
който е написал есе за училищната реформа,
и д-р Пачини,
на кого бих искал да дам микрофона, за да започнем нашия чат.
Доктор.
[Тилда] Благодаря ви, лека вечер.
Добър вечер и благодаря, че дойдохте към представянето на есето на Вела.
Междувременно, за да разчупим леда и се опознайте
Ще направя малка презентация.
Вие свързвате опита си като учител
към дух на наблюдение, т.е. по едно и също време
вътре и извън ролята на учител.
Тя преподава, без да се самонаблюдава гледа как преподава.
Въпрос.
Когато започна да преподава,
на какви принципи се основаваше вашата работа?
Да…
Да, да речем...
Очевидно въпрос, на който...
[прочиства гърлото]
... много колеги са направени въпроси, те си задават
защото винаги изглежда, че трябва да бъде основополагащ принцип, от който да се вдъхновяваме
като учител или като...
Мисля, че човек трябва да се чувства свободен също да не използва никакви принципи.
[смях от публиката]
- [Тилда] Моля, моля. - [водещ] Благодаря.
Две думи към нашите гости.
[жена]Бих искал да напомня на вида публично
това в рамките на седмицата международно образование,
Министерството участва с кръгли маси, точки за слушане
и събира в полето мнения от 13 държави,
които имат системи държавни училища, подобни на нашите.
Преди да продължите дебата, Бих искал да изброя...
- Хиляди благодарности. Тук сме. - благодаря ви
Комплименти!
честито за нея, защото беше много вдъхновяващо!
- Благодаря ви много. - Дори хората, които бяха там.
Той подписа ли ти книгата?
Беше страхотна работа, наистина. Честито, до скоро!
[заедно] Довиждане!
И нищо, не е тук няма официална вечеря, те са груби.
- да - Но по-добре така, нека да вечеряме заедно.
по-добре. Но сега трябва да се погрижа за нещо.
- Да, добре, отивам да се повозя. хайде - да
Ще се видим по-късно, нали?
- Не ме карай да чакам. - не
[Пиетро] Здравей, Тереза.
[Тереза] Пиетро!
здрасти
- [жена] Поздравления, професоре. - [човек] Поздравления.
благодаря благодаря
[смутен стих на Питър]
Хубаво място!
Както и да е, внимавайте за краката си.
- Какво им става? - Насочвам се към изхода. искаш ли да си тръгваш
какви са тези Признаците на тялото според математиката?
[Тереза ​​се смее]
- Но какво искаш? - Престани!
[Питър] Бах!
- Вие? - Аз какво?
Направих това, което искаше.
Това не означава че направих това, което исках.
Не. Но спри, хайде!
- Това, което исках! - как си
- Добре. - Наистина, Пиетро, ​​как си?
добре съм Какво е? добре съм
- Но спри! - Това?
- как си - Добре съм!
- Наистина, казвам. - И за какво да се преструвам?
- Но какво искаш? - Изневерихте ли й вече?
не
[Тереза ​​се смее]
какво искаш
Според мен да, все едно ми изневеряваш.
[Питър] Не.
И тя ти изневери?
с кого?
Е, той може да ви изневерява с всички, които те уважават,
за да сте сигурни че те я ценят повече от теб.
И те можеха да спят с нея, за да бъдете по-малко унижени от успеха си.
- Какъв успех? - Вашият успех.
Или може би се чука ваш колега или приятел.
Може би нито един от тях защото има проклятието да те уважава
и това е проблем, защото мислиш че само ти си този, който може да предаде.
Но спри! Но спри! Но какво…
Добре, махай се!
- Аз съм на определена възраст. - Искаш да тръгваме, нали?
Не, искам да остана тук.
Ти си добре, аз съм добре.
Имате семейство което работи по-добре от Светото семейство.
Ние правим толкова интересни неща които пуснаха във вестниците.
Поздрави и целувки!
Пускат те във вестниците, имате и много по-голямо пространство!
Защото го заслужавам!
Ти си повърхностен.
Пиетро Вела, ти...
не си на същото място къде са чувствата ти.
- Но какво означава това? - Виждаш ли колко си повърхностен?
Уроборос.
Но кой си ти, Сфинкса?
Нека направим нещо.
Едно нещо, което да ни свърже завинаги.
- Още повече? Липсва ни… - Никога не е достатъчно.
Искам сватба.
Малко е късно.
Не религиозна или гражданска сватба, Искам етичен брак.
Какво по дяволите означава това?
Това означава, че ако един от нас се заблуди,
другият може да отиде при всички, от Надя, от дъщеря ти, да кажа:
— Само аз знам кой всъщност е този човек.
И можете да кажете:
„Само аз знам коя всъщност е тази жена.
[меко] Каква фиксация!
[меко] Отново.
знаеш защо,
да ти предложа ли този брак?
Знаете ли какво получавам от това?
Ако загубиш всичко…
би ли се върнал при мен
Отричай го.
Опитайте се да го отречете.
По това време?
[меко] Обявявам ни съпруг и съпруга.
Бъдете внимателни.
страх.
Твърде много увереност.
хей
извинете ме
Жена ти ми се обади два пъти.
- Надя? - Той поиска теб.
Казах й, че те няма.
- За съжаление ме задържаха... - Не е нужно да ми казваш, кажи на нея.
Обади й се!
Вечеряхте ли?
Да, за час. ти?
- Не, не аз. - Да направя ли тост?
не благодаря
- [Надя]Здравей? - Ей
Тук сме.
Пиетро, ​​колко е часът?
Не знам, 00:10.
Знаете, че по това време спя.
Това е да ти кажа, че всичко е наред, Знам, че ме търсихте.
Да, знам.
Говорих с Тилд по-рано.
Защо закъсня толкова?
Но нищо! Знаеш ли, тези учители които искат да чатят,
ме задържаха в пицария, и едно, и друго...
Какво направи вместо това?
Нищо, Итро дойде да ме посети.
Изпихме чаша вино.
- [Пиетро]Вкъщи? - Да, у дома.
Но аз не разбрах, но притежавам трябва ли да идва, когато ме няма?
Защо, има ли някои...
Не разбирам, притеснява ли те?
Добре, Пиетро, ​​спи ми се.
Ще говоря с теб утре, чао.
- Имам чувството, че си малко странен. - Хайде, Пиетро! Здравей.
моля
Не затваряш ли вратата?
[въздишка]
слушай...
Мислех си…
Наистина ли имаме нужда от това нещо?
Какво означава...
В смисъл...
А сега да се любим и какво се случва след това?
Нищо, ако ни се иска пак ще го направим.
Не знам, малко съм…
Малко съм объркан, тогава ми изглежда така...
да
- Разваляме нещо, което... - не
Толкова е красиво, имаме...
не бих искал…
- Достатъчно. - Съжаляваш ли?
Не, представете си това.
- В безопасност? - Майната ти!
[мобилен телефон звъни]
Трябва да отговоря, Itrò е. Добре, ще се видим утре.
лека нощ
Ето ме, здравейте!
Не съм сам, чакай малко.
[меко] Не му казвай че и аз съм тук.
лека нощ чао
[неясни мъжки гласове]
Съжалявам момчета? извинете ме Можеш ли да понижиш гласа си?
Това е хотел!
1:00 часа е!
Не можете да имате такова отношение! Вече изпод пианото, стига!
Прецакал си се!
- [момче 1] Разбрахме. - Дядо, заспивай.
[заедно] Лека нощ, чао!
- Но вижте това! - Наистина е разпродаден.
[Питър] Кой е продаденият?
добре?
Заспивай, върви.
- лека нощ - А?
[момче 2] Да тръгваме, да тръгваме.
[задъхване]
[тих писък]
Мисля, че всъщност вече не го искам да обикалям, разбираш ли?
Уморих се.
какво искаш да направиш
Искам да се върна към преподаването, да правя това, което винаги правя.
Училището, което дава незабелязани съвети до министерството, докато не ме попитат.
Бих искал да остана тук, у дома.
Живей живота както обикновено.
- Преди какво? - Преди.
Мамо, ти имаш такава ужасна тайна,
че ако беше известно, никой вече няма да те обича?
Никой няма такава тайна, но кой има такава тайна, Ема?
- Татко, да. - Какво? аз какво?
- А каква тайна има татко? - Първо трябва да ни кажете вашите.
не
Искам да продължа да те обичам и да ме накараш да обичам,
така че тайните трябва да останат тайни.
Защо, имаш ли го?
Той го има!
Ах!
а?
- Ех! - Какво?
Татко какво? а?
[Питър] Какво?
- Но татко, какво? - Шшт, не му казвай.
- Какво ти каза? - Това е тайна между жените.
- Ще ми кажеш ли и на мен? - не
- [Питър] А? - [Надя] Не му казвай. Шшт!
[въздишка]
Толкова щекотливо и за вас!
[смях]
[звънец]
- Сладурчето ми! - [Ема] Как върви?
- Да те глобя? - Добре.
- Каква изненада! - Видяхте ли?
- Мама не е тук. - Не?
Не, той си върши работата.
Ела, целуни ме.
- какво правиш - Тук съм, гледах един сериал.
Сега всички изглеждат еднакви.
Не всички са еднакви.
[стих за умора]
какво ми казваш
Какво е?
Ех
а?
- Дават ти награда. - Награда?
- да - Защо?
Той ви дава наградата президента на републиката.
- Шегуваш ли се? - не
Те ви награждават заедно на други двама учители,
за всичко, което си написал и какво си направил за училище.
О, но!
- Вие участвате ли? - Абсолютно не.
И не е свършило.
Президентът иска да има ученик което ти говори добре за теб самия, което говори за теб.
И тук е проблемът, защо да проследим един!
Имаше опашка, нали знаете.
Аз обаче потърсих най-доброто.
Свързах се с най-престижния си ученик.
И тя…
той ме увери, че ще дойде.
Но кой е той?
а?
Тереза ​​Куадраро.
аз мога?
моля
О, но!
- как си - А ти как си?
добре.
- Винаги си един и същ. - Разпознаваем.
Не е същото.
И нищо…
Дойдох тук, за да…
Да си поговорим малко с нас и ни вижте сами за момент.
преди...
не?
поне...
Разбрахте какво ще бъде речта ми пред президента?
- не - Не знам, Пиетро.
не съм го писал аз, и мисля да импровизирам.
Определено.
Все още те е страх че мога да кажа нещо?
- Тереза, вече сме стари. - Не толкова стар.
О, разбирам.
Да се ​​оставим на мира.
а?
Да се ​​оставим на мира.
Трябва да се приготвя, Пиетро.
Ще се видим по-късно.
[Ема] Мамо?
мамо?
Ето ме! По това време?
татко?
[въздишка]
[Надя] Днес се въртят.
Тръгна си рано.
Може би е пристигнало или трябва да пристигне, не знам.
- Какво имаш предвид: "Той се върти"? - [Надя] Въртят се.
Дори има опашка!
- Не е опашка, мамо. - Не, не е опашка.
- Много тихо. - да
Тереза.
- Ема? - Да, Ема.
- Радвам се да се запознаем. - ЗДРАВЕЙ!
[Тереза] Здравей!
- благодаря ви - И от какво?
Не, наистина.
Надя, колко живот?
- Твърде много спорт. - Прегръщай се.
И къде е той?
- Той не е тук? - не
Ще дойде.
Той винаги се изявява.
- Винаги. - Малко се вълнува, но идва.
добре.
господин президент, сърдечният хирург Сандро Партини.
честито
Г-н президент, с голямо удоволствие Д-р Тереза ​​Куадраро.
лекар.
- Много исках присъствието ти, благодаря. - За мен е чест.
Нека ви представя г-жа Вела.
Тя ме научи на математика, но награждават съпруга.
[смях]
Добре дошли в Quirinale, мадам.
- Какво стана с нея? - Тендинит.
- честито - благодаря ви
Добро утро, президент.
Не че дъщеря ви иска да ме убеди на интервю точно сега?
Абсолютно не! Днес съм тук заради баща ми.
(Президент) Чел съм го често.
Педагогиката на обичта, много интересна концепция наистина.
Въпреки че по мое време,
израснахме с педагогика от страх, честно казано.
- [Ема] Ех! - А сега къде е той?
- Той идва. - [мъж] Можете да седнете.
Моля, президенте, можем да тръгваме. Няма за какво, министър.
извинете ме
[снимка от камера]
„Професор Вела беше отличен професор.
Той е обучил поколения ученици и сред тях съм и аз.
И мой ред е да кажа: „Ако не бяхте вие, професоре“.
Имаше може би по-добри професори по-добре подготвен
но никога не му е липсвала страст.
Понякога беше наивен.
И той не го знаеше.
Методите му често бяха наивни.
Беше така.
Беше смешно, разсмя те.
Но ако се изгубите,
Той винаги идваше да те търси."
Вярвам...
Питър?
Любов моя.
[бръмча]
Вярвам в това обаче
времето дойде да кажеш на всички кой си всъщност.
Ще кажа едно нещо което никой няма да иска да чуе,
но за него, да.
Защо, всъщност Това е живот в очакване на този момент.
Беше ден, след вечер в кръчма,
ние бяхме...
[гласът изчезва]Бяхме ядосани, Може би бяхме разочаровани...
И той ми призна това.
[неразбираем глас]
[отчаяни писъци]
[Ема]Сбогом, татко.
[звънят камбани]
[отчаяни писъци]
[шепне]